Hent soldatene hjem, Bondevik! 

Mang en nordmann har nok lurt på hva norske styrker har i Irak å gjøre. I dag (Adresseavisen 11.12.03) fikk vi svaret: Norsk næringsliv er blant dem som av USA slippes til i konkurransen om gjenoppbyggingsoppdrag til en samlet verdi av 123 milliarder kroner. Dette er ikke småpenger. Et slikt beløp må en kanskje finne seg i at noen norske liv kan gå tapt og noen flere bli traumatisert for. Land som ikke var villige til å risikere sine borgers liv i USAs hasardiøse ”koalisjon av de villige”, land som ellers kunne bidratt med nok av kompetanse, land som Frankrike, Tyskland og Russland må se langt etter et slikt konkurransefortrinn. Men, hurra, lille Norge får være med - mens vi får krysse fingrene for at ingen norske liv går tapt der nede i ørkenen. (Eller ved et lite selvmordsattentat i Norge kanskje i en ikke alt for fjern framtid …)

En latterlig tanke? Vel, noen ganger er det en fordel å lese utenlandske aviser. Den konservative Frankfurter Allgemeine Zeitung i Tyskland melder at Pentagon (hvorfor Pentagon og ikke det amerikanske næringsdepartementet?) tilbyr disse uvillige landene  tilgang til anbudskonkurransen likevel dersom de sender styrker til Irak nå. Hyggelige konduktør onkel Sam sier at toget kan vente litt til. 

Når toget går kan man jo ikke vite på forhånd, ikke sant Bondevik? Derfor var det best å få sitteplass blant de første, ikke sant Bondevik? Og kanskje man kan bytte billett fra lyn- til regionstog ved å omdirigere soldatene til Afghanistan litt senere, ikke sant Bondevik?  For man har jo vist seg for konduktøren nå, han vet nå hvor vi skal, og i tilfelle det skulle være samme konduktør på to forskjellige tog så kan nok ikke det være så galt, hva Bondevik? Best å helgardere seg. 

Problemet er bare at soldatene som sendes hit eller dit ikke kan gardere seg på samme vis. At Forsvaret nu betaler dem høyeste risikotillegg (13.000 kroner per soldat) – hva koster disse innsatsene i de trange budsjetters tid? – sier sitt. Dette er definitivt ikke noen heimevernsøvelse. 

Dersom norske kister skulle vende hjem, kan vi være forberedt på sørgetaler fra høyeste hold, taler som nevner de dødes innsats for humanitær bistand, utbredelse av demokrati og terrorbekjempelse. Kanskje vil norsk opinion da likevel tvinge regjeringen til å hente soldatene hjem. Men da vil vi altså ha brukt norske liv og flere titalls millioner offentlige kroner på at norsk industri  får konkurrere om oppdrag i Irak som kanskje vil tilføre Norge noen millioner igjen. Eller kanskje ikke. For sånn er det i anbudskonkurranser generelt, og for denne spesielle anbudsrunden gjelder nok  spesielle regler i konduktør onkel Sams favør får vi anta. I så fall har vi i hvert fall hatt plassbillett på rett tog blant de første. At vogna kunne byttes ut, var det vel ingen som kunne ane?  

Bondevik, vår kristne statsminister, din regjerings knefall for Mammon er uverdig! Hent soldatene hjem! Nå!

For aksjonen "Hent soldatene hjem"/Fredsinitiativet
Berit Rusten
Markus Sorge
Ronny Kjelsberg
Tormod Aagaard
Odd Arild Viste
Sissel Horghagen
Magnus Clark